![](/image?file=https://slavia.esports.cz/kalendar/udalost/udalost_519.jpg&exact&topcut&w=364&h=260&compresss=)
První zápas Slavie v historii první ligy
1. března 1925 odehrála Slavia se první ligové utkání. Bylo to na hřišti na Korábě s SK Libeň. Slavia vyhrála v zápase historicky prvního kola první ligy vysoko 9:3. Sestava: Štaplík – Protiva, Nytl – Plodr, Pleticha, Hliňák – Šoltys, Štapl, Vaník, Silný a Kratochvíl. V 7. minutě vstřelil vůbec první branku Slavie v historii první ligy Rudolf Štapl, který v zápase přidal ještě další tři branky. Jan Vaník vstřelil další tři branky, po jedné si připsali Kratochvíl a Silný. Utkání navštívilo 5 tisíc diváků. Trenér byl J. W. Madden.
![](/image?file=https://slavia.esports.cz/kalendar/udalost/udalost_521.jpg&exact&topcut&w=364&h=260&compresss=)
Narozeniny slaví wimbledonský vítěz Jan Kodeš
1. března 1946 se narodil Jan Kodeš. Vítěz Wimbledonu z roku 1973 je pravidelným hostem na zápasech Slavie v Edenu. Je nejúspěšnějším československým tenistou 60. a 70. let 20. století, kromě Wimbledonu vyhrál i dvakrát French Open, dvakrát se dostal do finále US Open. Celkem ve dvouhře vyhrál osm turnajů a dosáhnul na umístění na 4. místě v žebříčku ATP. Tenisová raketa Jana Kodeše je vystavna ve Slavia Museum.
![](/image?file=https://slavia.esports.cz/kalendar/udalost/udalost_631.jpg&exact&topcut&w=364&h=260&compresss=)
Narodil se sedminásobný mistr ligy Antonín Vodička
1. března 1907 se narodil legendární slávistický záložník Antonín Vodička. V letech 1925 až 1937 odehrál v červenobílém dresu neuvěřitelných 509 zápasů.
Titul mistra ligy získal se Slavií sedmkrát, šestkrát se radoval z vítězství ve Středočeském poháru. Tehdejší Československo reprezentoval osmnáctkrát, byl náhradníkem na mistrovství světa v roce 1934 v Itálii, kde naši reprezentanti získali stříbrné medaile.
V knize 50 slavných slávistů ho Vítězslav Houška popisuje takto: „Jeho význačnou zvláštností bylo, že se ničím zvláštním nevyznačoval. Lze ho zařadit do čeledi skromných a nenápadných dělníků, kteří nepociťují touhu budit rozruch, sklízet obdiv a ovace. Svou ctižádost vybíjel v tréninkové píli a ve snaze uhlídat svého muže. Šlo mu o to, aby si objekt jím střežený nezahrál. Diváci, kteří byli fascinováni gloriolou některého útočníka, si mnohdy mysleli, že dotyčný věhlasný plejer není momentálně ve formě, aniž zcela postřehli, že hvězda přichází o míč většinou tehdy, ocitne-li se v okruhu působnosti halva Vodičky. Odnímal balón tiše a taktně, soupeře neremploval a nepodsekával, přihrával měkce a většinou velmi přesně. Tím vším se stal slavným, obdivovaným a na dlouhý čas i nenahraditelným.“
Antonín Vodička měl přezdívku Sapér. Podle jednoho zdroje údajně proto, že když byl na vojně, zaskočil na Letnou z divizní nemocnice ve vypůjčené uniformě ženisty. Ale původ přezdívky byl zřejmě mnohem prozaičtější. S největší pravděpodobností to zkrátka byla shoda jmen s románovou postavou sapéra Vodičky z Haškova Švejka.
Srdce Antonína Vodičky dotlouklo 9. srpna 1975.